Kaptenens loggbok, stjärndatum 47410,2.
De atreanska myndigheterna har bett om hjälp-
-med att förhindra en naturkatastrof.
Två geologer har kommit ombord.
En av dem är människa och bor på Atrea 4.
Situationen har förvärrats sedan min man och jag kontaktade er.
Vår planets nedsmultna kärna kyls inte bara ned, den har börjat stelna.
Vårt gravitationsfält har påverkats.
Den seismiska aktiviteten har ökat tredubbelt.
Om det fortsätter så-
-blir Atrea obeboeligt på 13 månader.
Vi kan minimera seismisk aktivitet genom att skapa isobariska sprickor.
Det blir temporärt.
Den enda permanenta lösningen är att smälta kärnan.
Fickorna i magmalagret-
-hur nära ligger de kärnan?
Några kilometer därifrån. Hur så?
Data, är det nära nog för att göra en ferroplasmainfusion?
Vi måste använda skeppets faskanoner-
-och borra ned till fickorna-
-där vi bygger plasmainfusions-enheter.
Vi sätter igång dem genom att skjuta energisalvor genom trumman.
Jaha.
Genom att injicera plasma in i kärnan-
-borde vi skapa en kedjereaktion.
Då blir magman flytande igen.
Kärnans temperatur blir 93 % av dess normala temperatur.
Om det går så förblir kärnan flytande i flera århundraden.
Om du ger ditt tillstånd så kan vi börja direkt.
Okej. Jag vill uppdatera våra geologiska undersökningar.
Jag hjälper gärna till.
Vi har ordnat rum till er, känn er som hemma.
Tack, kommendör.
-Data. -Ja, doktorn?
-Vet du vem jag är? -Dr Juliana Tainer.
Du har förlorat alla dina tidiga minnen.
Vi trodde att du skulle det, men vi var inte säkra.
Har vi träffats?
Data, jag var där, i början på Omicron Theta.
Jag hjälpte till att skapa dig. Få se på dig.
-Var du dr Soongs kollega? -Absolut.
Jag var även hans fru.
Man kan kanske säga att jag är din mamma.
Rymden - den sista utposten.
Detta är rymdskeppet Enterprises resor.
Dess uppdrag är att utforska främmande nya världar.
Att söka efter nya livsformer och nya civilisationer.
Att med djärvhet färdas dit där ingen tidigare varit.
Tänk att jag har träffat dig.
-Efter alla dessa år. -Jag minns dig inte.
Det finns en orsak till det.
Vi raderade dina processorer när vi hade programmerat klart dig.
Berätta vad du minns så fyller jag i luckorna.
Mitt minne börjar när jag aktiverades av Stjärnflottan-
-på Omicron Theta.
Efter kristallväsendets angrepp.
Alla invånarna dödades.
Mina minneskretsar innehåller deras dag- och loggböcker.
Vi hoppades att deras erfarenheter skulle vara användbara.
Efter din barndom förstod vi att du behövde hjälp.
-Min barndom? -Jag kallar den för det.
Du var som ett spädbarn i början.
Du vägde hundra kilo, men ändå.
Du hade problem med motoriken.
Hur man bearbetar känselinformation.
Noonien var aldrig nöjd.
Han fortsatte att pilla, för att göra dig så mänsklig som möjligt.
Så ni raderade mina minneskretsar efter min barndom?
Sedan inaktiverade vi dig-
-och programmerade in kolonisternas loggböcker.
Vi hade tänkt reaktivera dig, men vi hann inte.
Kristallväsendet angrep, och vi fick lov att ge oss av.
Vi ville ta med dig, men det fanns bara plats för två i flyktkapseln.
Doktor, jag har gjort en avsökning av kolonisternas loggböcker.
De nämner bara en Juliana.
-Hon hette O'Donnell i efternamn. -Det är jag.
Det står inte att min pappa gifte sig med dig.
Det var min mammas fel.
Hon tyckte att Noonien var excentrisk och för gammal för mig.
Vi bestämde oss för att gifta oss i hemlighet så att hon vande sig.
Vi åkte till Mavala 4 och gifte oss där.
En klingon och en korvallansk handlare var våra vittnen.
Det var inte bröllopet jag hoppats på...
...men Noonien kunde få underliga saker att verka romantiska.
Min pappa såg saker på ett ovanligt sätt.
Hur vet du det?
Jag träffade honom i Terlina-systemet.
Det var dit vi åkte när vi lämnade utposten.
-Jag visste inte att ni träffats. -Precis innan han dog.
-Är han död? -Ja.
Jag visste inte att jag skulle ta det så hårt.
Vi skildes inte som vänner.
Vad menar du?
Jag insåg att han älskade sitt jobb lika mycket som han älskade mig.
Kanske mer.
Vi satt fast på en planet-
-mitt i djungeln utan att ha någon att prata med.
Inget...Iiv.
Det räckte inte till.
Det var därför jag reste bort.
Det hände för länge sedan.
Det viktigaste är att vi är här tillsammans nu.
Jag vill lära känna dig.
Det här har varit intressant.
Och väldigt oväntat.
Jag vill gärna bestyrka din berättelse innan vi fortsätter.
Ursäkta mig.
Jag är nästan klar. Vi kan börja borra om en timme.
Säg till när du är klar.
Vad gör du där borta?
Jag försöker avgöra om dr Tainers berättelse är sann.
Tror du henne inte?
Jag varken tror eller tvivlar.
Jag försöker bara verifiera hennes påståenden.
Vad har du hittat?
Folkbokföringsmyndigheten på Mavala 4 kan ej bekräfta bröllopet.
Många papper försvann efter kuppen.
Vad är det?
Jag kollar passagerarlistor för att se om de reste till Mavala 4.
O'Donnell, Juliana.
Soong, Noonien.
De var passagerare på ett skepp-
-som flög till Mavala och återvände fyra dagar senare.
Det stämmer med hennes berättelse.
Att de reste till Mavala bevisar inte att de gifte sig.
Vet du vad, Data?
Det verkar som om du försöker bevisa att dr Tainer ljuger.
Inte alls.
Hennes berättelse stämmer inte med-
-att min pappa aldrig nämnde henne.
Hon lämnade honom, hon kanske krossade hans hjärta.
Han kanske inte ville prata om henne.
Dr Soong skapade ett känslochips åt dig.
Sa inte Lore att chipset-
-innehöll minnen som Soong ville att du hade?
Jo.
Det kan innehålla minnen av min barndom och mrs Soong.
Varför skulle hon vilja ljuga?
Varför låtsas vara din mamma?
Jag kommer inte på något motiv.
Jag förstår att det är förvirrande för dig, Data.
Som en blixt från klar himmel. Det passar inte in i din logik.
-Det är sant. -Ja, men sådant är livet.
Att vara människa innebär delvis att man klarar oväntade situationer.
Att våga uppleva något nytt även om det inte passar in.
Jag erkänner att jag har svårt att acceptera ett förflutet-
-som jag inte minns alls.
Jag vill gärna lära mig mer om det.
Data?
Jag vill gärna lära känna dig bättre, mamma.
Jag ville göra dig till en flicka, men din pappa ville ha en son.
Vi bråkade om det ända tills vi skulle montera dig.
Hur bestämde ni er?
Noonien kom in med ditt huvud-
-och sa helt oskyldigt att det var upp till mig.
Han visste vad han gjorde. Du såg precis ut som han.
Vad kunde jag säga?
Är det Deanna Troi du ska besöka?
-Ja. -Din pappa skulle bli glad.
Glad?
Han var orolig över att sexprogrammet inte skulle fungera.
Du missförstår. Rådgivare Troi är kurator.
Godnatt.
Vi når borrplatsen om 3 minuter och 29 sekunder.
Skannern visar att magmafickorna är något instabila.
Jag ska övervaka densiteten och justera partikelstrålen.
Det borde minimera den seismiska stressen vi orsakar.
Jag omstrukturerade faskanonerna för att koncentrera strålen.
Tack, Geordi.
Jag är glad att du är väluppfostrad.
Det var inte lätt att skapa rätt balans.
I början brydde du dig inte alls om-
-sociala finesser som att tacka för dig.
Du var ohövlig.
Data? Det är svårt att tro.
Det är inget jämfört med problemen vi stötte på...
Glöm det, jag vill inte genera dig.
Jag kan inte bli generad. Fortsätt, är du snäll.
Det enda vi inte kunde förutse-
-var att du inte skulle ha något emot att vara naken.
Några kolonister protesterade mot att en anatomiskt korrekt android-
-sprang omkring utan kläder.
Vi bad dig klä på dig, men du tyckte att det var onödigt-
-eftersom du inte besvärades av väder och vind.
Vi fick skriva ett program för att du skulle ha på dig kläderna.
-Riker till tekniken. -La Forge. Varsågod.
Vi har lagt oss i kretsbana över borrhålet.
Fasmodifieringarna är klara, sir.
Enligt mina beräkningar varar den första vågen i 19 sekunder.
Uppfattat.
Någon har väl kontrollerat hans beräkningar?
Nej, men mr Data vet vad han gör.
Han är en maskin, någon borde kontrollera hans arbete.
Jag litar på att mr Data kan kontrollera sitt eget arbete.
Mr Worf.
-Faskanonerna är riktade mot målet. -Skjut när ni är redo.
Vi är mindre än två kilometer från magmafickan.
Fem sekunder till borde räcka.
-Vi är igenom. -Avslutar strålningen.
Fickan verkar stabil.
Jag ser inga ökningar i magmans tryck.
Bra. Det kunde inte ha gått bättre.
Det kan vi tacka Data för. Hans beräkningar var perfekta.
Borrningen har ökat temperaturen-
-med nästan 300 grader.
Det tar flera timmar innan det är svalt nog för oss att gå in.
-Har du något planerat, Data? -Nej.
Vi kanske kunde tillbringa lite tid tillsammans.
Jag vill gärna se ditt rum.
Tack. Jag ska spela det stycket i morgon.
Det var vackert.
Jag vet att jag spelar felfritt, men ingen har kallat det vackert.
Det var det.
Säger du det för att du är min mamma?
Jag har märkt att föräldrar överdriver sina barns färdigheter.
Jag kanske är en smula självbelåten-
-eftersom det var min idé att ge dig en kreativ sida.
Din pappa såg inte vad det skulle vara bra för.
Du har ju inga känslor-
-så du skulle inte ha behov av att uttrycka dig.
Jag hade känslan av att det skulle vara tvärtom.
Jag vet inte säkert-
-men jag tror att det är när jag är kreativ-
-som jag kommer närmast att vara människa.
Jag är glad över att jag insisterade.
Jag med.
Data.
Jag kan det där Händel-stycket väl.
Skulle du vilja att jag spelar altfiolstämman i morgon?
-Ja, det vill jag gärna. -Vi måste öva.
-Har du en altfiol? -Jag kan replikera en.
Dator, var snäll och replikera en altfiol.
-Målade du de här? -Ja.
Jag försöker lära mig alla olika stilar.
Det där är fransk impressionism.
Den är bra.
Vem är det här?
-Det är Lal, min dotter. -Din dotter?
Jag skapade henne med mig själv som förebild.
Var är hon nu?
Positronmatrisen jag utformade var instabil.
-Hon levde bara en kort tid. -Jaså.
På ett sätt så var du hennes farmor.
-Vill du öva nu? -Ja.
Det är så bra akustik i skeppsbaren.
Ja, fint.
Data, får jag fråga något?
Självklart.
Tror du att du tänker försöka skapa en android till?
Kanske.
Jag skapade Lal för att jag ville föröka mig.
Trots det som hände henne, så vill jag det fortfarande.
Hur vet du att det inte blir likadant igen?
Det är väldigt svårt att skapa en stabil positronmatris.
Din pappa miste flera prototyper innan Lore.
Jag visste inte att han skapat andra före min bror.
Han skapade tre.
De var som våra barn.
Det var smärtsamt att förlora dem.
Jag var emot att Noonien försökte igen.
Jag tyckte inte att vi hade rätt att skapa ett nytt liv-
-som hade en sådan liten chans att överleva.
Din pappa var säker på att han löst problemet.
Han sa att han kunde skapa en stabil matris och det gjorde han.
Lore var grym.
Ond.
Vi hade inget val, vi fick lov att demontera honom.
Din pappa bestämde sig för att bygga en android som inte hade känslor.
Jag trodde knappt att han skulle vilja försöka igen.
Jag är den androiden.
Var du emot min skapelse?
I början var jag det, men jag hade fel.
Jag har följt dig i många år.
Jag är väldigt stolt över det du har åstadkommit.
Varför försökte du aldrig kontakta mig?
För att jag kände skuld över något jag gjorde.
Om du talar om vad det var så kanske skulden släpper.
Jag ljög-
-när jag sa att det inte fanns plats i flyktkapseln.
Det fanns det.
Jag ville inte ta dig med oss.
Jag var rädd att du skulle bli som Lore om vi reaktiverade dig.
Jag tvingade Noonien att lämna kvar dig.
Vi är mindre än fyra kilometer bort.
Vibrationer kommer upp längs strålen.
Vi måste ha träffat magnesitmalm. Jag ska justera faskanonerna.
Data, avsluta strålningen om det fortsätter så här.
Om vi gör det så måste vi hitta en lämplig plats.
Det finns ingen annan plats. Jag behöver några sekunder.
Det tar längre än så att matcha...
Du klarade det.
Jag hade tur som hittade rätt frekvens.
Vi är mindre än två kilometer från målet.
Var redo att avsluta strålningen.
-Vi är igenom. -Nu.
Jag ser inga tecken på instabilitet.
Kommendörkapten, montera infusions- enheten i den första magmafickan-
-så att den här får en chans att svalna.
-Data, vi möts i transportrum två. -Uppfattat.
Jag har startat plasmaspiralerna.
Det tar en minut att rikta in avledaren.
Magman runt om visar tecken på stress.
Området borde vara stabilt tills vi avslutat infusionen.
Bra. Vi är nästan klara.
Data.
Juliana sa vad hon talade om i går kväll.
Hon är ledsen. Jag klandrar dig inte för att du är arg.
-Jag kan inte bli arg. -Det är okej, Pran.
Jag vet att det jag sa var svårt för dig att höra.
Jag hoppas att du förstår varför jag gjorde det.
Jag är inte säker på det. Du kanske kan förklara.
Jag ska försöka. Vad vill du veta?
Skulle du ha lämnat mig om jag hade varit din biologiska avkomma?
Data.
Hur kan jag svara på det?
Dr Tainer, jag tror att ni försöker undvika att såra mig.
Det är inte nödvändigt.
Jag vill inte att du missförstår mig.
Jag skulle inte ha lämnat dig om du hade varit min biologiske son.
Är biologiskt liv värdefullare än konstgjort liv?
Absolut inte.
Jag älskade alla androider din pappa och jag skapade-
-som om de var mina barn, till och med Lore.
Han gjorde förfärliga saker-
-men att demontera honom var det svåraste jag någonsin gjort.
Jag var rädd att jag skulle tvingas demontera dig om du var som han.
Det hade jag inte klarat.
Jag försöker inte rättfärdiga att jag lämnade dig.
Jag är ledsen att jag gjorde det.
Jag hoppas att du tror mig.
Det gör jag. Tack för att du förklarade.
Bravo.
Varför vill du ha dr Tainers journaler? Är hon sjuk?
Jag hoppades att du skulle kunna avgöra det genom transportörmönstret.
Det kan jag antagligen.
Jag läser inte journaler utan en bra anledning.
Doktor. Jag ber er att inte be mig vara mer specifik.
Jag frågar med god anledning.
Okej, Data.
Det verkar inte vara något fel.
Hennes blodtryck är lite högt, normalt för en kvinna i hennes ålder.
Jaså.
Du kanske borde tala om vad hon har för symptom.
Hon har inte beklagat sig.
Varför vill du se hennes journal?
Jag tror inte att hon är den hon säger att hon är.
-Bryggan till Data. -Varsågod, sir.
Det har skett ett ras, gå till transportrum två.
Jag är på väg. Ursäkta mig.
Vad hände?
De gjorde en sista kontroll när en vägg delvis föll in.
Den verkar ha stabiliserats, men trycket ökar.
Fickan kommer att kollapsa.
-Hur länge, Geordi? -Svårt att säga. 12 timmar som mest.
Vi måste konfigurera enheten och injicera plasman.
Jag skickar helst inte ned någon.
Om du inte gör det tar det flera månader att hitta en annan plats.
-Kärnan kanske stelnar. -Vi måste göra något nu.
Ta er in och ut fort.
-Uppfattat. -Du är skadad, jag gör det.
Det blir mer seismisk aktivitet. Vi måste skynda på.
Trumman har inte täppts till av den seismiska aktiviteten.
Vi borde kunna sätta igång enheten från kretsbanan.
Enheten är skadad. Vi måste programmera om den.
Förbereder energiöverföringsmatrisen.
Startar partikelstråledämparen.
-Riker till Data. Är du där? -Varsågod.
Den seismiska spänningen har ökat.
Upfattat, sir. Vi ska försöka skynda oss.
Så där. Vi måste bara rikta in avledaren.
Data, är du oskadd?
Ja, sir. Vi återvänder snart till transportplatsen.
Så där. Kom.
Kan vi transportera utan förstärkare?
Nej, vi är för långt ned.
Hur ska vi ta oss ned dit?
Det finns inget att greppa i i berget.
-Vi måste hoppa. -Nej.
-Det är för högt. Jag kan inte. -Jo då.
Hon är en Soong-typ android-
-fast hon är utformad för att lura en att tro att hon är människa.
Hon har tårkanaler, svettkörtlar-
-till och med vener och kapillärer under huden.
Varför tror skannern att hon är människa?
Hennes processor är programmerad så att den skickar en falsk signal.
En del av hennes åldringsprogram.
Hon föråldras inte bara utseendemässigt som Data-
-hennes livstecken åldras också.
Jag förstår inte varför hon förlorade medvetandet.
Hon mår bra, vad jag kan se. Hon borde vara vaken.
Kontrollera positronmatrisen. Det kan finnas en kaskadavvikelse.
Du sa att du visste att hon var android? Hur då?
Jag såg det första tecknet på det när vi grävde.
Jag såg henne utföra komplicerade beräkningar utan datorn.
Hon kunde ha varit bra på matte.
Ja, men det räckte för att få mig att reagera.
Jag upptäckte att hon blinkade på ett udda sätt.
Hennes blinkningar styrdes av Fouriersystemet.
Samma formel min far använde-
-för att få mina blinkningar att verka slumpartade.
Det kunde bara du ha upptäckt.
-Konserten i baren. -Vad var det med den?
Vi hade övat in stycket.
Hon spelade precis likadant under hela föreställningen.
Alla toner var precis likadana.
Endast en konstgjord livsform kunde ha klarat det.
-Vet hennes man om det? -Jag tror inte det.
Han är på ytan och övervakar plasmainfusionen.
Det är antagligen lika bra.
Data, titta här.
Det verkar vara en informationsmodul.
Med ett holografiskt gränssnitt.
Du måste ha fått reda på vad Juliana är, vem du nu är.
Det är riktigt.
Jag programmerade hologrammet så att det besvarar dina frågor.
Jag heter Noonien Soong.
-Jag skapade henne. -Jag heter Data.
Data?
Jag hoppades att det skulle vara du.
Jag gjorde ett program som kan besvara dina frågor.
-Hur mår du, pojke? -Fint.
Jag är glad att du fick en chans att träffa din mamma.
Du kallar dr Tainer min mamma.
Hennes design visar på att hon skapades efter mig.
Du har rätt.
Det fanns en riktig Juliana O'Donnell.
Hon var min fru.
Hon hjälpte mig skapa dig.
Vad hände med henne?
Hon skadades...
...när kristallväsendet angrep.
Vi nådde Terlina 3, men...
...hon hamnade i koma.
När jag insåg att hon inte kunde räddas, byggde jag en android.
Jag försökte fullända min synapsskanning-teknik-
-så att jag kunde överföra Julianas minnen-
-till positronmatrisen.
Jag visste inte om det skulle gå, men jag måste försöka.
Jag stod inte ut med att förlora den enda kvinnan jag älskat.
Jag aktiverade androiden några dagar efter Julianas död.
Hon tittade på mig och log.
Hon kände igen mig, det fungerade.
Hon var inte mer än två minuter gammal-
-och hon trodde att jag var hennes man.
Hon hade återhämtat sig från en hemsk skada.
Det var otroligt.
-Så du sa inte sanningen? -Varför då?
Hon behövde inte veta det, jag ville att hon skulle vara lycklig.
Jag ville att vi var lyckliga.
Det var vi.
-Ett tag. -Vad hände?
Jag begick ett hemskt misstag.
Jag talade aldrig om hur mycket jag älskade henne-
-så hon lämnade mig.
Den riktiga Juliana skulle också ha lämnat mig om hon levat.
Om hon får reda på att hon är android...
Hon behöver inte veta det.
Hon är designad att stänga av sig om sanningen kommer fram.
När chipset sätts in-
-så vaknar hon utan att minnas något.
Du behöver bara komma på någon sorts ursäkt för vad som hände.
Tycker du inte att hon borde veta sanningen?
Sanningen?
Sanningen är, att på alla sätt som räknas...
...så är hon Juliana Soong.
Jag programmerade henne att dö efter ett långt liv.
Låt henne leva-
-och dö i tron att hon är människa.
Stjäl inte det från henne, min pojke.
Snälla du.
Jag måste ta ett beslut.
Ska jag tala om för dr Tainer att hon är android-
-eller undanhålla informationen från henne?
Jag vet inte vad jag borde göra.
Varför höll dr Soong så benhårt på att inte säga något?
Han verkade säker på att hon inte skulle bli lycklig.
-Data, vad tycker du? -Jag vet inte.
Jag förstår varför min pappa kände det så-
-men hans önskningar väger inte tyngst.
Jag är mer intresserad av vad som är bäst för henne.
Vore det inte bättre för henne att känna till sanningen-
-och veta hur hon skapades?
Jag tror inte det.
Hon har trott att hon varit människa hela livet.
Sanningen kan bli förkrossande.
Hon kanske får reda på det i framtiden.
En annan olycka, kanske.
Det kanske är lättare om hon får höra sanningen från dig.
Om jag var i hennes situation-
-skulle jag hellre vilja höra det av min son än av en främling.
Jag har svårt att skilja ut det som är bäst för henne-
-från det som är bäst för mig.
Vad menar du?
Om hon visste att hon var android, så skulle vi ha något gemensamt.
Jag skulle inte längre vara ensam i universum.
Jag vet att det skulle betyda mycket för dig, Data.
Men genom att tala om det för henne-
-så stjäl du det som du har velat ha hela livet.
Att vara människa.
Det är ett svårt val. Gör det du tycker är bäst, Data.
Vi stöder dig, vad du än gör.
Data.
Vad hände? Det sista jag minns är att jag hoppade från klippan.
Du slogs medvetslös.
Du bröt armen, men dr Crusher reparerade den.
Allt är som det ska.
Kommendörens loggbok.
Plasmainfusionen till Atrea 4:s kärna är avslutad.
Kärnan förblir smält i flera hundra år.
När träffas vi igen?
Jag kanske kan besöka Atrea nästa gång jag är ledig.
Det skulle jag verkligen vilja.
Det är bäst jag går.
Du borde veta något.
Min pappa sa...
...att han bara älskat en enda gång i sitt liv-
-och att han ångrade att han aldrig sagt hur mycket han älskade henne.
Jag är säker på att han menade dig.
Det är bra att veta det.
På Atrea finns ett ordspråk:
"Ett barn som skapats av föräldrar som älskar varandra-
-har bara godhet i sitt hjärta."
Det förklarar dig.
Sköt om dig, min son.
Adjö, mamma.
Verkställ.
Ansvarig utgivare: Ulf Rennstam